НЕВЕРОЯТНИТЕ ПРИКЛЮЧЕНИЯ НА ДЖО-ДЖО: ВЯТЪР ОТ ЗЛАТО
Сякаш биваш премазван от тежката воля на съдбата,
която държи в плен мечтите ти.
Няма път за бягство, през цялото време се мъчиш отчаяно,
но ти никога не ще се предадеш.
Парченцата надежда,
заровени под отломките,
ще бъдат открити от твоите две ръце,
за да може някой ден да промениш света.
Борбено злато!
Само онези, които истински вярват в своите сърца,
ще заблестят,
докато животът им не угасне.
Онези, които имат неукротими души,
продължават да се борят напук и на бога!
Борбено злато!
Епизодио 02 "Бучелати излиза на сцената"
Джорно Джована, син на Дио Брандо.
Дио винаги е гледал на жените като на храна или на инструмент.
Неизвестно е как майката на Джорно е успяла да го роди
преди 15 години, без да бъде убита.
Майката на Джорно била изключително красива жена,
но далеч не майка за пример.
След раждането му те живеели в Япония,
но тя често излизала по нощите, оставяйки малкия Джорно сам вкъщи.
Сигурна ли си да оставяш детето само вкъщи? На две беше, нали?
Всичко е наред!
Не смятам да си губя свободата заради едно раждане.
Джорно се будел насред нощта, а майка му я нямало.
За едно 2-годишно дете това било много ужасяващо и същевременно отчайващо.
Нямало полза от сълзи, затова Джорно просто треперел.
Когато навършил четири годинки, майка му се омъжила.
Омъжила се за италианец и следователно Джорно
също станал италиански гражданин.
Защо стоиш встрани? Ела, Харуно.
Ела да се снимаш с нас. Майка ти те чака.
Но както и навярно сте подозирали, когато майка му отсъствала...
Все ме зяпаш така, сякаш се опитваш да отгатнеш в какво настроение съм,
досаден сополанко!
Но всъщност било обратното.
Какво има? О, хлябът.
На! Ама че мрачно хлапе.
Онзи, когото му изградил навика да се опитва да отгатва чуждото настроение,
бил именно този човек.
Това направило Джорно
идеалната цел, върху която местните хлапета да си изкарват яда.
Какво има бе, Джорно? Защо се спъваш от нищото?
Марш към вкъщи, дечурлига!
Слушаме. Хайде. - Да.
Връщай се в страната си, японецо!
Никога не отвръща. - Противен е.
Джорно започнал да гледа на себе си като на най-долната сган на Земята
и че е въпрос на време
да се превърне в подобие на другите покварени хора, живеещи в града.
Ала един инцидент щеше да бъде неговото спасение.
По дяволите, къде се дяна? - Открийте го! Не го изпускайте!
Едва ли е стигнал далеч с такава рана!
Дали не се е укрил в някоя къща? - Оглеждайте се за кървави следи!
Ти върви направо, а ние ще минем оттук.
Ей, хлапе. Виждал ли си ранен мъж?
Един висок, чернокос.
Отиде натам. - Натам ли?
Едва ли ще върви бързо ранен. След него!
Той не изпита страх, а само, че онзи мъж на земята
изглежда сам и самотен, също като него.
Хайде! - Идвам!
За щастие порасналата внезапно по-висока трева скриваше мъжа.
Това беше благодарение на способността на джорновия Голд Експириънс,
но тогава той не знаеше за нея и го беше направил подсъзнателно.
Около два месеца по-късно...
Никога няма да забравя какво направи за мен.
Не след дълго бащата на Джорно спря да го бие.
Мамка му! Защо му дреме толкова за Джорно?
Ела да седнеш тук, Джорно.
Лошите хлапета промениха поведението си.
Мъжът беше мафиот.
Заповядай, малкия! - Много е...
Мисля, че е станала грешка. - Топката шоколад е от мен!
Благодаря...
За нищо! Онзи човек винаги се застъпва за мен.
Мъжът кротко го закриляше.
Макар че Джорно беше особено дете,
мъжът се отнасяше към него с уважение като към човешко същество.
Научи се да има доверие на другите.
Нещо, което обикновено се учи от родителите,
Джорно го научи от общуването с един непознат.
Какво беше това? - Изстрел? Не бива да се забъркваме.
Извинете... - Какво?
Мъжът се държеше сурово
само и само за да не завлече Джорно в света на мафията.
Почакайте! - Стой!
Ти уби баща ми, нали?
Хлапе? По дяволите!
Гадост! Гадост!
Баща ти беше боклук.
Той наруши правилата ми, продавайки наркотици.
Продавал ги е дори на жени и деца.
Затова го убих.
Но как? Защо?
Защо не мога да стрелям?
Ти също...
Ти също си един боклук!
Джорно ни най-малко не смяташе мъжа за боклук.
Странно, но бандите, които извършваха престъпления и нарушаваха закона,
прочистиха сърцето му.
В град, в който политиците бяха корумпирани,
а полицията не защитаваше слабите,
Джорно Джована откри причина да живее.
Вместо да се стремеше да стане играч в Серия А,
той искаше да стане звездата на мафията!
Това е вкусът на един лъжец!
Казвам се Бруно Бучелати.
Отговори ми. Този разпит вече се превърна в изтезание.
Не си ли усещаш главата малко хлабава, сякаш ще падне?
Едва ли съзнаваш какво ти направих. - Появи се цип върху тялото ми?
Джорно Джована,
ако исках, можех да търкалям главата ти като топка,
докато те разпитвам за Лука Сълзящото око.
Едва ли ще мога да понеса още една от неговите атаки.
Ще ме направи на парчета! Открих това умение едва преди няколко месеца,
но никога не съм атакувал човек с Голд Експириънс.
Когато Експириънс удари нещо, той може да му вдъхне живот.
Всеки обект може да се промени в каквато си поискам жива твар.
Само че
дори аз не зная какво ще последва, ако удари друго човешко същество!
Отговори на въпроса ми, Джорно Джована!
Нямам друг избор!
Напразно! - Какво?!
Ти си... носител на Станд!
Значи си можел да видиш способността ми!
Какъв носител? - Значи ти си нападнал Лука!
Голд Експириънс не го ли удари директно?
Би следвало да има поне една-две счупени кости.
Негодник...
Какво? Какво ми направи, негоднико?
Какво? Само понечих да стана и...
Преливам от сила! И не спира да се увеличава...
Сякаш тялото ми е било напълнено с бензина на живота!
Какво? Виждам движенията му на забавен каданс.
Нима съм станал такъв заради твоята способност?
Много глупаво, ако Стандът ти може да дарява враговете ти със сила!
На ти, Джорно Джована!
Какво? Виждам себе си...
Какво правя отзад? Дръжката не е огъната!
Преценката ми грешна ли е била?
Преди секунда мислех, че кипя от сила...
Нима тялото ми е все още там,
а съзнанието ми се намира тук?
Проклятие, трябва да се дръпна!
Боли! Бавно ме пронизва остра болка!
Не Джорно се е забавил, а съзнанието ми е излязло от контрол.
Напразно!
Изглежда, че когато Голд Експириънс
вдъхне в живите същества още живот,
те обезумяват. Или поне сетивата им.
Не знам защо съм дарен с такава способност,
но ще се възползвам пълноценно от нея.
Носител - Бруно Бучелати
Какво правите бе, хора? Ще се обадя на ченгетата!
Съжалявам за безпокойството.
Няма да намесваме невинни хора, моля, бъдете сигурен за това.
Значи това е Стандът на Джорно Джована?
Не, не изглежда да знае какво е Станд.
Но способността му...
Изглежда, уменията и на двама ни се простират едва до няколко метра.
Мислех те за обикновено 15-годишно момче,
което не е свързано с никакви организации.
Джорно Джована, ти си нападнал Лука Сълзящото око, нали?
Шефът ми иска да знае причината за атаката.
Едва ли ще ми повярваш, ако ти кажа, че беше инцидент.
Значи ще бъда отстранен?
Дошъл си напълно подготвен, нали?
Когато ще се отърваваш от някого,
винаги трябва да си подготвен за възможността
ти да заемеш неговото място, прав ли съм?
Готов е да ме убие. Сериозен е!
Хлапето наистина ще се опита да ме очисти!
И е достатъчно уверен, за да изпълни заканата си!
Стики Фингърс!
Това ли е Стандът му?
Вече съм убеден, че моят Стики Фингърс е по-силен.
Не са ми казвали да връщам виновника жив.
Мога да те убия още тук.
Но за днес се наситих на опасните ти сили.
Затова ще си вървя. Засега ще стоя на разстояние,
но един ден ще се погрижа за теб.
Може да създава дори цип на солидни стени и да преминава през тях?
Лоша работа! Не бива да го пускам от вагона!
Изпусна ли го, Голд Експириънс няма да ми помогне!
Ако ме преследва с неговата способност 24 часа в денонощието,
нямам гаранция, че ще оцелея!
Ще загубя! Не може да се измъкне!
Ако разкаже на своите хора за мен, ще изпусна нещата от контрол!
Трябва да го спра тук и сега!
Заради бъдещето ми!
По-полека, бе! - Изчезна!
Къде може да е изчезнал толкова бързо?
Нима неговият цип му позволява да влиза в хора?
Друго обяснение няма.
Така трябва да ми е пробутал очната ябълка и пръстите.
Бучелати се е скрил в някой от тях, сякаш е облякъл костюм.
И така смята да се върне обратно в града.
Трябва да си взема метлата.
Всички тръгнаха в различни посоки.
Никъде не виждам цип. В кого е?
В кого се укрива?
Какъв ти е проблемът бе, досадна муха такава?
Зъб? - Вдъхнах живот на избития ти зъб
и го преродих в муха.
И тъй като тя ще се върне при теб, успях да открия къде се криеш.
Но не свърши добре.
Зарекох се, че няма да замесваме обикновени хора...
Съжалявам, излъгах.
Е, поне се удари със собствената си сила,
така че се надявам да може да изтърпи болката.
Джорно Джована, виждам,
че умението ти не е за подценяване.
Не ми оставяш избор. Ще трябва да рискувам,
но май ще се наложи да се погрижа за теб още тук и сега.
Не мога да те пусна да избягаш. Решен съм да не го правя.
Да ме пуснеш да избягам? Няма нужда да се тревожиш за това.
Трябва да се тревожиш
за момента, в който разпилея тялото ти на части по земята.
Изходът от двубоя ще се реши от онзи, който нанесе първия удар.
Какво има? Нападай, Джорно Джована!
Напразно!
Само сетивата ти ще обезумеят.
"Аз ударих първи, тогава защо?"
Нормално е да си задаваш този въпрос. Това не е моята ръка.
Умението на Стики Фингърс ми позволява да съединявам отделни неща.
Тази ръка принадлежи на хлапето. Размених я с моята.
Предпочитам да избегна опасността
да бъда ударен от твоята способност.
Затова твоят Голд Експириънс не подейства.
Какво се опитваш да направиш, Джорно Джована?
Ще те убия!
Невероятно... Откъсна си собствената ръка,
за да удължи обсега си и да удари миг по-бързо...
Голд Експириънс!
Ето пак! Само сетивата ми обезумяват!
Ще ме спипа!
Разрушителната сила на Станда на Джорно Джована не е голяма,
но в този случай това дори влошава нещата!
Ако трябва да изпитам онази бавна болка не веднъж, а множество пъти...
Най-вероятно ще умра от шока от болката!
Недей!
Спри!
Излезе от обсег?
Какво правиш, Джорно Джована? Защо се спря?
Защо не ме довърши?
Понеже си свестен човек.
Член си на банда, но си добър човек.
Поколеба се за момент, преди да ме атакуваш,
затова реших и аз да не го правя.
Когато видя ръката, която си взел от момчето,
ти беше шокиран от състоянието ѝ
и за момент се въздържа.
Беше шокиран, че употребява наркотици.
Колко годишен е?
13.
Ако беше някакъв обикновен гангстер, който не дава пет пара,
най-вероятно щях да се търкалям на парчета по земята.
Но ти не си такъв. Затова спрях.
В града ни има хора, които продават дрога на деца.
"Няма прошка за тях." Това смяташ.
Но онзи, който продава дрогата, е твоят шеф.
У теб има чувства на противоречие.
Затова когато видя ръката му, сърцето ти се сви.
Е, и? Това няма отношение към моята задача.
Беше ми заръчано да открия нападателя на Лука и да го ликвидирам.
Отказът ти да ме атакуваш не означава,
че няма да те очистя!
Не...
Ти повече няма да се опитваш да ме убиваш.
Какво?
Няма да го направиш. Знам го.
Защо го казваш? - Защото ще ми станеш съюзник.
Възнамерявам да победя боса ти и да превзема града.
Моля?
За да се избавя от бандите, които продават наркотици на деца,
ще се наложи да стана гангстер.
Нима казваш, че смяташ да се присъединиш към организацията?
Сериозно ли говориш? Знаеш ли какво означава това?
Прекрасна гледка...
Да. Ако ще превземам града,
ще трябва да вляза в организацията, която го управлява и да се издигна.
Бучелати, аз ще стана звездата на мафията!
Превод и субтитри ГЕОРГИ ГИНЕВ
Следва: "Среща с гангстера зад стената"